Velkommen mr Hundert.
— Er alt i orden? — Ja takk. Nå skal jeg...
Det er ikke nødvendig.
Med alderen har jeg innsett at jeg kun er sikker på to ting.
Dager som begynner med en rotur er bedre enn de som ikke gjør.
Og en manns karakter avgjør hans skjebne.
Som gransker av historie finner jeg det vanskelig å motbevise.
For de fleste av oss kan vår historie skrives lenge før vi dør.
Det fins unntak, men de er sjeldne,—
—og jeg er ikke ett av dem.
Jeg er lærer, og ikke mer enn det.
Jeg underviste i 34 år, og en dag sluttet jeg.
Det var fakta om mitt liv. Det siste kapittelet var skrevet.
Min bok var lukket.
Hallo?
Hallo? Hallo?
—Mr Hundert? — Ja?
Hører du meg? Mr Bell ville forsikre seg om at alt var ok.
Jeg har det helt fint. Takk mr Bell for fruktkurven.
— Den er svært...omfattende. —Ja.
Mr Bell har tilføyd en begivenhet morgenen etter konkurransen.
En frokost til din ære.
—Mr Hundert? — Ja. Takk.
De andre møtes i baren om 20 minutter.
Greit. Om 20 minutter i baren. Jeg kommer.
1976 FORUM
ST. BENEDICTS GUTTEAKADEMI 1976
Jeg visste ikke helt hvorfor jeg hadde sagt ja til å delta.
Det hadde noe å gjøre med håp.
De unge mennene her var de mest suksessrike i sin generasjon.
Men jeg kjente dem før det.
Som mine elever på St. Benedicts Gutteskole.
ANTIKKENS KULTUR
Hvis man ser nøye, står det under bispehatten ordene "Non sibi".
Eller "Ikke for en selv".
Det uttrykker vår filosofi på St. Benedict.
Den viten man får her skal brukes til beste for andre og en selv.
Og til slutt "Finis origine pendet".
De tre ordene pryder deres hjerter under St. Benedicts våpenmerke.
Det er vårt akademis motto. "Slutten avhenger av begynnelsen".
Slutten avhenger av begynnelsen.
— Hei, mr Hundert. — Mr Ericks.
— Unnskyld? Hva heter du? — Louis.
— Bare Louis? — Louis Masoudi.
— Hva betyr ordet "sti"? — Det er vel flere definisjoner.
— Så som en vei man beveger seg på? — Ja.
— Å ja. Unnskyld. — Følg stien, mr Masoudi.
— Gå der store menn har gått. — Ja, det er bedre for gresset.
Det er bedre for deg.
— Mr Hundert. Jeg ville takke deg. — For hva?
Mr Woodbridge sa at du sørget for at jeg fikk jobben. Bene exeat.
Bene meritus. Enda en elsker av de klassiske språk.
Han roser deg. En vakker dag styrer mr Hundert stedet.
— Hva heter du? — Robert Brewster.
— Og du? — Deepak Mehta.
— Og du? — Eugene Field.
— Field. Og du? — Martin Blythe.
— Var det et spørsmål? — Nei. Jeg heter Martin Blythe.
Bra. Dere kan navnene deres. Spørsmålet er om jeg kan dem.
— Mr Blythe. — Jeg?
Ja. Ikke Mr Field til høyre, Mr Grey til venstre —
— eller Mr Diebel bak deg.
Gå bakerst i rommet og les hva som står på tavla over døra.
"Jeg er Sh... Jeg er Shutruk—Nahhunte."
Fint. Litt høyere.
"Jeg er Shutruk—Nahhunte, konge av Anshan og Susa, regent i landet Elam.
Jeg knuste Sippar og tok Naram—Sins stele —
— og brakte den med til Elam, der den ble gitt som offergave.
Shutruk—Nahhunte, 1158 f.Kr."
Bra gjort. Vær så god og sett deg.
Shutruk—Nahhunte. Kjenner noen ham? Det er lov å se i boka.
Men dere finner ham ikke der. Shutruk—Nahhunte.
Kongen av landet Elam. Mannen som knuste Sippar.
Hans bedrifter står ikke i noen bøker. Hvorfor ikke?
Fordi erobring uten å bidra med noe er betydningsløst.
Hva vil dere bidra med? Hvordan vil historien huske dere?
Shutruk—Nahhunte. Fullstendig glemt.
I motsetning til store menn som Aristoteles, Cæsar og Augustus.
Platon, Cicero, Sokrates.
Historiens kjemper. Menn med en markant karakter.
Menn hvis bedrifter overgikk deres egen levetid —
— og har overlevd helt til vår tid.
Deres historie er vår historie.
Jeg heter Mr Hundert.
Velkommen til den vestlige sivilisasjon, grekerne og romerne.
Velkommen til St. Benedict!
Lyset skal slukkes om fem minutter, mine herrer.
Vær så snill og skru ned lyden, Mr Jones.
— Så du... Brystene hennes er så... — Etterpå gikk jeg på gresset.
Hundert sa: "Mr Masoudi." Jeg snudde meg rundt.
"Følg stien, Mr Masoudi. Gå der store menn har gått."
— Det var bra, Mr Masoudi. — Jeg bare fortalte ham det.
— I seng. — Ja, selvfølgelig.
— Vi ses i morgen. — Lyset skal slukkes om fem minutter.
Hvorfor er jeg... Jeg er på vei.
— God natt, Mr Blythe. — God natt. Jeg er en drittsekk.
— Karthaginienserne. — Ja.
— Hamilkar Barkas var fremragende. — Men var dessverre på tapernes side.
— Hamilkar Barkas er ikke pensum. — Jeg vet det.
Fint. Lyset skal slukkes.
Da er klokka ni, herrer. God natt.
Hei.
— Hei. — Hei.
— Velkommen tilbake. Godt å se deg. — I like måte. Hvordan går det?
— Bra. Er alt i orden? — Ja.
— Hva syntes du om Athen? — Jeg elsket det.
Tony hatet det. Det var for mange grekere.
— Tony er Tony. — Vær så god.
Jeg sa at jeg ville ha noe til en lærd innenfor antikken.
Parthenon. Det er mindre enn jeg husker.
— Jeg har ikke en sånn. Takk. — Jeg fant den på agora.
Tony forsto ikke hva jeg ville der. Det er litt turistifisert.
Men jeg hørte stemmen din og så det akkurat som du beskrev det.
Sokrates underviste rett foran øynene mine.
Og Tony holdt på å sovne mens jeg spiste kebab.
Jeg tenkte mye på deg. Jeg ønsket at du var der.
Det hadde vært merkelig med deg, meg, Sokrates og din sovende mann.
Ja, litt.
Det oppsto to nye styreformer. Den første styret av få kalles...
— Mr Brewster. — Tyranni?
Kanskje i ånden, men ikke etymologisk. Det kalles oligarki.
Tyranni har vi her i klassen. Det fungerer.
— Mr Blythe. — Antisthenes.
Det var Heraklit, da han sa at en manns karakter er hans skjebne.
"Vet man ikke hva som skjedde før ens fødsel, er man barn for evig."
Julius Cæsar er en tradisjon på St. Benedict.
Det er en årlig konkurranse i to trinn.
Først en rekke prøver som innskrenker konkurrentene til tre.
Deretter en turnering der de tre besvarer spørsmål om romertiden.
Den som står igjen vinner, og blir kronet som Julius Cæsar.
— Din far vant, ikke sant, Mr Blythe? — Jo.
Vil du peke ham ut for oss?
Det er sannelig en stor ære.
— Fortsett, mine herrer. — Takk, Mr Woodbridge.
Endelig når Cæsar fram til Rubicon. En elv som deler... Mr Field?
Gallia Cisalpina og Italia.
—Han samler sin legion på... —6.000 menn.
6.000 menn. Pompeius har ti legioner.
Og senatets støtte. Cæsar er uforferdet.
Plutselig, ganske impulsivt, roper Cæsar. Mr Mehta.
—Alea jacta est. — Terningen er kastet.
Han krysser Rubicon og jakter Pompeius i hele middelhavsområdet.
Endelig kommer han til Alexandria, der Egypts konge...
— Ptolemaios den 13. — Ptolemaios den 13. har en gave.
Pompeius' hode.
Mr Hundert.
Du må treffe Mr Sedgewick Bell.
En fornøyelse, Mr Bell.
Fortsett, Mr Hundert. Hyggelig å treffe deg, gutten min.
Mine herrer, ønsk den nye eleven, Mr Sedgewick Bell, velkommen.
— Kom inn. — Var det ikke en gutteskole?
— Det er en guttekole. — Hvorfor har alle kjole på seg?
Det er ikke kjoler. Det er en toga. Løst overtøy...
Det ble båret av det antikke Roms borgere. Jeg tullet bare.
Unge menn ble skjenket togaen ved overgangen fra barndom til manndom.
Nå?
— Sett deg bak Mr Brewster. — Jeg tror det blir bra her.
— Mr Bell. — Mr Hundert.
Sett deg.
I morgen begynner vi på Shakespeares "Julius Cæsar".
Jeg forventer at dere kjenner stykket.
Mr Bell, du skal se på rollen som Brutus, den edleste av dem alle.
Mr Masoudi, du ser begjærlig ut. Du skal lese rollen som Cassius.
Han er sønn av Hyram Bell, West Virginias senior senator.
— Sønnen er litt av en visigoter. — Er han så ille?
Nei, jeg tror ikke det. Han er bare litt utfordrende.
Sedgewick?
Hallo! Sedgewick?
Noen av oss lurte på...
Martin lurte på om du ville dempe deg litt. Han gjør lekser.
Greit. Det er...
"Det vil ikke gagne om Antonius skal overleve Cæsar.
La Antonius og Cæsar begge falle."
"Da vil vår bane se for blodig ut. Først hugge hodet av, så lemmene.
Det ligner hat i døden... hevn etterpå.
Antonius er bare et lem av Cæsar. Vi skal ikke slakte, men bare ofre."
"Vi skal ikke slakte, men bare ofre." Din Brutus er ikke overbevisende.
— Republikkens skjebne står på spill. — Ikke for meg.
Nei, men forestill deg hvor viktig dette øyeblikket er.
Brutus er midtpunkt i et komplott om å drepe Julius Cæsar.
Du tror det er til Roms beste, —
— men du har moralske skrupler med også å myrde Antonius.
— Jeg er ikke enig i planen deres. — Er ikke Brutus enig?
Nei, jeg er ikke enig. De burde drepe Antonius også.
— Brutus er en feiging. — En feiging?
— Fordi han har samvittighet? — Ærlig talt.
— Antonius tar innersvingen på ham. — Han og Octavian, men...
— Hvis de hadde drept ham, som... — Cassius foreslo.
Ja, han. Hadde de gjort det, kunne Brutus ha blitt konge.
Keiser. Men det ønsket han ikke.
— Men han ville vunnet. — Men til hvilken pris?
— Husker dere Sokrates? — Ikke egentlig.
"Det som gjelder er å leve korrekt."
Sokrates ville heller henrettes urettferdig enn bryte Athens lover.
For et geni.
— Vent, William! Hvordan går det? — Bra. Hvordan går det med latin?
Veldig bra. Fordi du har fått meg til å føle meg hjemme.
Du har den nok allerede, men det er en førsteutgave.
Jeg fant den ved siden av en utgave av "Orestien".
— Han var så ung da han skrev den. — Jeg hørte ham forelese engang.
Det må ha vært en spennende oppvekst.
Det var det helt bestemt. Ja, han var...
— Takk. Det var snilt av deg. — Vi ses.
— Ok. Fio. — Jeg blir. Jeg har blitt.
—Fis. — Hei, gutter.
—Fis. — Du blir. Du har blitt.
—Fit? — Han, hun, den blir, har blitt.
Og for å få bonuspoeng. Flertallsformen av fit.
—Fiunt. — Ok.
— Se her. Det er fra Frankrike. — Takk.
— Studio. Jeg studerer. — Du verden.
— Vi skal gjøre lekser. — Du verden.
— Man ser hår. — Hva mener du med hår?
Du verden.
Vent litt.
Hvis vi blir tatt med dette her, er vi ferdige. Seriøst.
Det går nok bra.
— Jeg går inn og gjør lekser. — Les dette, Marty.
Terningen er kastet. Mrs Louis Masoudi.
Hvorfor gjør vi dette? Allergien min blusser opp, og jeg har sten i skoen.
Båthuset er forbudt, og vi får ikke forlate skolen.
— Hva om det er hull i båten? — Kutt ut.
Dere forstår ikke konsekvensene. Blir vi tatt, blir vi kastet ut.
— Ro deg ned. — Det kan jeg ikke!
Jeg kan ikke bli kastet ut. Faren min ble Julius Cæsar.
Har han fortalt hvilket spørsmål han vant med?
Hvilke stammer invaderte Rom i år 102 f.Kr.? Teutonerne og kimbrerne.
Det var det siste han sa da han satte meg av.
Martin, er du virkelig nervøs for...
— Kommer inn! — Se opp, Marty.
— Hvis vi tar retningen over dit... — Til Saint Mary?
Nei. Straffen for å komme nær Saint Mary...
— Hva sier du, Deepak? Blir du med? — Ja.
Louis? Der ser du, Martin. Det er problemet med demokrati.
— Jeg er veldig nervøs. — Vi vet det.
— Jeg elsker uniformer. — Kan vi ikke snu?
— Vi må snu nå. — Hold munn, Marty.
— Ta det rolig, gutter. — Hei.
Hei.
— Går dere på skole her? — Ja.
— Vi går på skolen der borte. — Vi ror. Han er styreren.
— Styrmannen. — Ja, jeg vet det.
Stemmer det de sier om de som går på St. Benedict?
Jeg vet ikke. Hva sier de da?
— Hva heter dere? — Sedgewick, Deepak.
— Louis og Martin. — Marty eller Martin.
— Gi oss telefonnummeret deres. — Hva er telefonnummeret vårt?
— 5550169. — Områdenummer 215.
Vil dere nakenbade?
— Hva sa du? — Mener du naken?
— Hva? — Hva gjør han?
— Herregud. — Hvem blir med meg?
— Tuller han? — Det er ikke sant.
Ikke jeg. Armen må ikke bli våt, da mister jeg telefonnummeret.
Jeg hvisker det bare i øret ditt så du ikke glemmer det.
— Jeg blir med. — Herregud.
— Jeg også. — Kast klærne, gutter.
Jeg kommer!
— Unge damer. Hva foregår her? — Herregud. En nonne.
— Å gud. — Der ryker skoleavgiften.
På St. Benedict tror vi på tillit under ansvar.
Den tilliten har dere misbrukt, og dere har svertet akademiets rykte.
Om det bare var det at dere ikke visste bedre.
Men bevisst uvitenhet er uakseptabelt.
Dere skal bli på kollegiet til klokka sju i morgen tidlig.
Hva med middag?
— Hva sa du? — Jeg er sulten.
— Du verden. — Mr Masoudi?
Mr Hundert.
Ha en god kveld, mine herrer.
— Hvordan går det, Mr Hundert? — Hei, Mr H.
Brewster.
Mr Bell. Kan du komme hit opp?
Vil du gjøre diagrammet ferdig?
Hva ble Octavian kalt?
Det ville selv en bille på gulvet her inne vite.
— Keiser? — Ja.
Kan du navnene på noen av de følgende keiserne? Det var 41.
— Jeg kan bare sju. — Greit.
Sinnataggen, Lystig, Søvnig, Prosit, Blygen...
Kan du noen av keisernes navn?
— Jeg kan fire. — Greit.
John, Paul, Ringo og George.
Mr Bell. En advarsel.
Som Aristofanes engang skrev:
"Ungdom eldes, umodenhet vokser man fra, —
— uvitenhet kan belæres, og fulle kan bli edru, —
— men dumhet varer for alltid."
— Si dem i kronologisk rekkefølge. — Tiberius, Caligula, Claudius.
Nero, Galba, Otho, Vitellius.
Vespasian, Titus, Domitian.
Nerva, Trajan, Hadrian.
Antoninus Pius, Marcus Aurelius, Commodus, Pertinax...
Takk, det holder. Sett deg, Mr Bell.
Kom inn.
— Mr Bell. — Mr Hundert.
Sett deg.
— Er du enebarn? — Sett deg, Mr Bell.
— Vet du hvorfor du er her? — Jeg er dagens beste elev.
Du fikk ett poeng for å stave navnet ditt riktig. Mr Bell.
Jeg vet ikke hva du tror du gjør, men det er uakseptabelt.
— Du er ikke gift, hva? — Nei.
Det er derfor vi må gå med toga.
Jeg skal treffe faren din.
Er det noe jeg skal si til ham?
Hils ham fra meg.
Goddag. Godt å se deg. Bare et øyeblikk.
Hvem er det? Kom inn. Ingen telefoner, Kathleen. Michael.
Sett deg.
De er cubanske. Ikke si det til noen.
— Nei takk. — Er du sikker?
Du vet ikke hva du går glipp av.
— Mr senator... — Nå skal du bare høre.
Jeg fikk den av en velger i morges. Se på den.
Bare et øyeblikk. Ikke så raskt, kompis.
En kvart omgang. Vær så god.
Den skal ha tilhørt Robert E. Lees kusk. Det sa han.
— Du er historie—fan, hva? — Så å si.
— Du kan få den. — Nei, det kan jeg ikke.
Bare ta den. Det er en gave for alt du har gjort for Sedgewick.
Takk.
— Hva skyldes æren? — Det er sønnen din, senator.
— Hva har han gjort nå? — Sedgewick er en intelligent gutt.
— Men han lærer ikke stoffet. — Jeg trenger en fyrstikk!
— Hva slags stoff? — Grekerne og romerne.
— Vi er i gang med Romerriket... — Takk. Lukk døra etter deg.
— Vi er kommet til Augustus. — Forsiktig. Den kan stadig skyte.
Sedgewick hører ikke etter i timene og gjør ikke lekser.
Får jeg spørre hva det du lærer guttene skal være godt for?
— Være godt for? — Ja.
Mr senator, grekerne og romerne fremsatte en modell for demokratiet —
— som de som utformet vår forfatning brukte som inspirasjon.
Når guttene leser Platon, Aristoteles, Cicero og Cæsar, —
— kommer de i kontakt med menn som var den tids største statsmenn.
Med samfunnsdyder, karakter og overbevisning.
Som du kan snakke. Sier du at min sønn Sedgewick er dum?
— Jeg skal forme hans karakter. — Forme ham?
Herregud, du skal ikke forme gutten min.
Din oppgave er å undervise min sønn. Lære ham gangetabellen.
Lære han hvorfor jorda er rund, og hvem som drepte hvem.
Det er din oppgave.
Du skal ikke forme min sønn.
Jeg skal nok forme ham.
— Ja sir. — Ja.
Takk for at du kom.
Tilbake, Marty. Kom igjen.
— Bell! Det er telefon til deg! — Hva?
— Det er ei jente. — Sikkert blondinen fra Saint Mary.
Det er hun rødtoppen.
— Hallo? —Sedgewick? Vent på din far.
Vet du hva det koster meg å sende deg på den skolen?
— Hva er galt? — Hold munn. Min tid er dyrebar.
Jeg har annet å gjøre enn å rydde opp etter deg.
—Forstått? — Ja, det er forstått.
Ikke glem det.
— Hva sa hun? — Det var feil jente.
Hva skjedde?
Deepak, kan jeg få snakke med Sedgewick alene? Takk.
— Jeg snakket med faren din. — Jeg vet det.
Vi hadde en riktig fortrolig prat.
Den er til deg.
Jeg beklager tilstanden. Det var min lærebok på high school.
Den er bra. I første kapittel står en oversikt over dette semesters pensum.
Den kan hjelpe deg med å forberede deg til Julius Cæsar—konkurransen.
Den første prøven er i morgen tidlig.
Se på kapittel tre, republikkens grunnleggelse.
Sedgewick, jeg låner deg boka fordi jeg tror på deg.
Du kunne bli den flinkeste i klassen, hvis du ville.
Det er helt opp til deg.
Hvordan påvirket Gracchernes krise utviklingen?
Vær så god og begynn.
Bra gjort.
Mr Bell.
— Du besto. — Jeg fikk bare C minus.
— Hva sier man om Rom? — Rom ble ikke bygget på en dag?
Alle veier fører til Rom. Du hadde rett. Fortsett det gode arbeidet.
Hva bidro de fem gode keiserne med?
Vær så god og begynn.
Julius Cæsar—konkurranse rangliste
40? Hva sier du? Nå, 14.
— Hva betyr "Alea jacta est"? — Terningen er kastet.
— Greit, 20. I neste uke. — Jeg kom med på listen.
— Se hvem som står der. — Bra gjort. Du er nummer fem.
A. Flott gjort!
— Ingen skal lese boka før i morgen. — Jeg forstår det, Mr Bell.
Men alle guttene har bedt om boka. Det ville ikke være rettferdig.
— Det ville være rettferdig. — Du er irriterende.
— Fin frisyre. Er den ny? — Jeg har hatt den siden 1958.
Boka skal være til rådighet for alle her på bordet.
— Sånn er reglene på St. Benedict. — Den ligger der i morgen tidlig.
— Det lover jeg. På æresord. — Nei! Nei!
Jeg går god for gutten. Han er en av mine beste elever.
Hvis han sier det, ligger den der i morgen tidlig.
Jeg tar det fulle ansvaret.
Vær så snill.
— Takk. — Jeg mente det med frisyren.
— Takk, Mr Bell. God kveld. — Du har orden på sakene.
— God kveld, mr Hundert. — Det beundrer jeg.
Kom igjen, Sedge!
— Ta den, da! Ja, Marty! — Bra fanget!
Mr Hundert! Vil du slå?
— Kom igjen, Mr Hundert. — Kom igjen, da.
— Bibliotekets vinduer er for nære. — Akkurat, Mr Hundert.
Vis oss hvordan man gjorde det i gamle dager.
Nå er du nødt til å spille, Mr Hundert.
— I gamle dager? — Nå går det. Jakka går av.
Vent og se.
— Mr Masoudi. — Mr Hundert.
— Det er lenge siden. — Om noen gang.
Tilbake alle sammen. Han skal slå.
— Tilbake med dere. — Jeg burde visst det.
Egemus iaculatore, non iacchi latore.
— Hva betyr det? — Vi vil ha en som kan kaste.
Kom igjen, Sedgewick. Nå skal han få. Rett ned banen.
Kom igjen, Sedgewick!
Sving så battet!
Løp! Løp!
Kom igjen! Skynd dere! Kom igjen!
Vi går inn på Brewsters rom.
— Bra truffet, Mr Hundert. — Bra, Mr H. Som i gamle dager!
Du har vel heller ikke sett hvordan ballen havnet inn i ruta mi?
— Jeg aner ikke. — Du aner ikke?
Du blir en god advokat.
Klokka er ni. Dere har til klokka tolv.
Den siste prøven vil avgjøre hvem som blir de tre finalistene.
Lykke til.
Da har tiden gått, Mr Bell.
Mr Bell, du må dessverre stoppe.
A minus.
A pluss.
Så er det nå, Martin.
Det er fantastisk.
— Jeg må ringe faren min. — Jeg skal også ringe. Kom igjen.
— Unnskyld. Det er vel ikke for sent? — Nei da.
— Hvordan går det? — Bra. Jeg betraktet dyrelivet.
— Sett deg. Det vanlige? — Nei takk.
— Kan jeg... — Hvordan går det med konkurransen?
Veldig bra. Selv Sedgewick Bell.
— Gjør han fremskritt? — Han kommer fra mørket inn i lyset.
Sett deg.
— Skål. — Jeg må fortelle deg noe.
Tony har er tilbudt et lektorat på Oxford. Han har takket ja.
Jeg mener, vi har takket ja. Vi flytter til England.
Når? Ved slutten av året?
Hvis han vil ha stillingen, må han begynne med en gang.
Mr Woodbridge har gått med på det.
Bare sånn uten videre. Det er...
Det er bemerkelsesverdig. Et lektorat er en stor sjanse.
Det er storartet.
Du vil bli savnet. Det vil dere begge to.
— Det er best jeg... — Ja.
Kom igjen, Sedgewick!
— Deepak! — Louis!
— Sedgewick! — Louis!
Masoudi!
Velkommen til den 73. årlige Julius Cæsar—konkurransen.
Gratulerer til Louis Masoudi.
Deepak Mehta og Sedgewick Bell.
Konkurransen hadde ikke vært mulig uten vår ordstyrers lidenskap.
Her kommer vår lærde Mr Hundert.
Mr H!
Rektor, mine damer og herrer og ærede gjester.
Det vil bli stilt spørsmål av stigende vanskelighetsgrad.
Vær så snill og ikke klapp før hver runde er avsluttet.
Må den beste mann vinne.
Mr Masoudi, hvilken keiser ville gi senatet den fulle makt —
— for bare å oppnå enda større makt?
— Augustus. — Det er korrekt.
Mr Mehta. Hvem innførte Roms profesjonelle hær?
— Gajus Marius i år 104 f.Kr. — Det er korrekt.
Mr Bell, på hvilken romersk høyde lå den beryktede Tarpeiske Klippe?
Kapitolhøyen.
— Kapitolhøyen? — Det er korrekt.
— Hvem skrev "Georgica"? — Publius Vergilius Maro.
— Erobring i 106 f.Kr... — Trajans erobring av Dacia.
— Hvilken keiser kaltes filosofen? — Marcus Aurelius.
Det er korrekt.
— Ja, Sedgewick! — Stille!
Stille! Mr Masoudi.
Hvem var de første keisere som hersket over det delte riket?
Valentinian 1 og Caecina.
Det er dessverre feil.
— Mr Mehta. — Valentinian 1 og Valens.
Det er korrekt. Takk, Mr Masoudi. Sett deg.
Bra gjort.
Mr Bell, hvilken general nøt aristokratiets støtte —
— under borgerkrigen i år 88 f.Kr.?
Sulla.
Lucius Cornelius Sulla.
— Det er korrekt. — Ja, gutten min!
— Jeg tror Sedgewick Bell jukser. — La det fare. Glem det.
— Glem det? — Glem det.
Mr Mehta, hvor mange regioner delte Augustus Rom opp i?
— 14. — Unnskyld? Hvor mange?
— 14. — Det er korrekt.
Ja, Deepak!
Mr Bell.
Hvem var Hamilkar Barkas?
— Vil du gjenta spørsmålet? — Hvem var Hamilkar Barkas?
Jeg vet ikke.
Mr Mehta, hvem var Hamilkar Barkas?
Den karthaginiensiske generalen som vant slaget ved Drepana i år 249.
En fremragende hærfører, som dessverre var på feil side.
Det er korrekt.
Takk, Louis.
Julius Cæsar!
Mr H., bra jobbet.
Det var en interessant opptreden.
Jeg visste at du så det.
Hvorfor, Sedgewick? Du kjente stoffet.
Hvorfor ikke?
— Hvorfor avslørte du meg ikke? — Det er innviklet, Sedgewick.
Det var vel ikke på grunn av faren min?
Det hadde ikke noe med din far å gjøre.
Helt sikkert, Mr Hundert. Helt sikkert.
William! Jeg ville gratulere deg. Det var fantastisk.
— Sedgewick Bell var en overraskelse. — Ja.
Han er nådd langt. Du må være stolt. Det var en praktfull forestilling.
Jeg vil kanskje foreslå å invitere flere gamle elever for fremtiden.
Ikke bare foreldrene, men alle de gamle elevene.
Og så kunne man gjøre det til en begivenhet for å skaffe penger.
Det ville stille deg i et godt lys som fremtidig rektor. Hva er det?
Sedgewick jukset. Kom inn.
Det kan være et stort press.
Og Woodbridge følte det var i skolens interesse å la det gå.
Du fikk ham ikke opp på scenen. Du inspirerte ham bare —
— til å lese og lære, og det bør du roses for.
Slik begynte en våpenstillstand mellom Sedgewick Bell og meg.
Den gnisten som hadde oppildnet ham, var nå slukket.
Hans korte flørt med flid ble avløst av frekkhet og forakt.
Han hadde en hypnotiserende virkning på sine klassekammerater.
De svermet om ham blinde for hans mangler.
Matkamp!
Hans siste år gikk med en utrettelig rekke rampestreker—
—og en syndeflod av C—er og D—er.
Sedgewick Hyram Bell.
Selv om hans fars innflytelse sikret ham en plass på Yale,—
—var det med en følelse av nederlag at jeg våren 1976—
—overrakte Sedgewick Bell hans eksamensbevis.
25 ÅR SENERE
Ifølge Heraklit kan man ikke bade i den samme elven to ganger.
En forspilt sjanse er tapt for alltid.
Men da Elizabeths ekteskap tok slutt, og hun vendte tilbake,—
—var vannet vi badet i like deilig som vi forestilte oss.
Men selv om kjærligheten seiret med tiden, så gjorde døden det også.
Da rektor Terence Woodbridge gikk bort, følte jeg en dyp sorg.
Selv om Sedgewick Bell hadde satt vårt vennskap på prøve,—
—hadde han helliget seg St. Benedicts tradisjon for ledelse.
En tradisjon som jeg nå skulle verne om.
— Lykke til, Mr Hundert. — Takk, Mr Horner.
Goddag, alle sammen. Godt å se deg, Larry.
Mr Phillips. Godt å se deg.
— Sitt ned. La oss komme til saken. — Gjerne.
Ditt bidrag til St. Benedict har vært enormt.
Din ansettelse er uovertruffen, og du er godt likt og beundret.
Vi har vurdert nøye å trekke deg ut av klasserommet.
Jobben som rektor er tøff med uendelige reiser og møter.
Man må være klar til å kjempe døgnet rundt.
Etter å ha rodd på sjøen gjennom de siste sju presidentperioder —
— er jeg klar til kamp.
Det vi sier er...
Har du erfaring med å samle inn penger eller å stifte legater?
— Vi kan ikke unnvære deg som lærer. — Det innskrives færre elever.
St. Benedict oppfattes som gammeldags. Vi må se framover.
Hvem da?
— Noen utefra? — James Ellerby.
— Hva? — Du visste vel at han hadde søkt?
Mr Ellerby har spennende forslag til muligheter for å samle inn penger.
Jeg har vært viserektor i 17 år. Mr Ellerbys evne til å samle inn...
Det handler ikke bare om penger.
James Ellerby er fremsynet. Han har oppsøkt lokalsamfunnet.
Han har forbindelser til viktige tidligere elever.
En fremragende formidler med høy moral og en urokkelig forpliktelse.
Så...
— Da må jeg inngi min oppsigelse. — Det vil jeg be deg om å ikke gjøre.
Du er vår dyktigste lærer.
— Unnskyld meg. — Du vil alltid være velkommen her.
Døren vil alltid stå åpen.
— Jeg er sjokkert over Ellerby. — Tenk at jeg ikke så det komme.
Han har promotert seg selv i kulissene i årevis.
Han er gudfar til to av styremedlemmenes barn.
Det er mange andre ting jeg alltid har ønsket å gjøre.
Jeg har alltid ønsket å skrive en bok om republikkens første tid.
Skål for St. Benedict.
Jeg har med te til deg.
— Går det bra? — Den skriver seg nesten selv.
Bra, da skal jeg ikke forstyrre. Bare fortsett. God arbeidslyst.
William? James Ellerby er i telefonen.
Fusjonen gjør ham til direktør i et av landets største selskaper.
— Hva har det med meg å gjøre? — Dette er saken.
Han vil gjerne donere et stort beløp til St. Benedict på én betingelse.
Han vil ha omkamp i Julius Cæsar—konkurransen.
— Med deg som seremonimester. — Hvorfor?
Han vil gjenvinne sin intellektuelle ære.
Han har funnet Louis Masoudi og Deepak Mehta —
— og forventer også å kunne finne resten.
— Sa du ikke at jeg hadde sluttet? — Han satte deg som en betingelse.
Sa Mr Bell hvor stort beløp han vil donere til St. Benedict?
Nok til å utvide biblioteket med 2.325 kvadratmeter til hans fars ære.
Det blir den største donasjonen i skolens historie.
En tidligere historielærer som ikke kan samle inn penger er grunnpilaren?
— Ja. — Skjebnens ironi.
— Livet er pussig. — Hvor skal det foregå?
På et ferieresort hans firma eier på Long Island. Her er reiseruten.
BELL UTNEVNT TIL STYREFORMANN
— Mr Hundert. — Mr Bell.
— Hvordan gikk reisen? — Jeg har aldri vært med på maken.
Sånn må Cæsar Augustus ha hatt det da han ble båret i bærestol.
— Det er litt overveldende. — Jeg er stadig en svinebondes sønn.
Jeg er glad for at du ville komme.
Man tror at det som skjer når man er 15 ikke betyr noe, men...
— Fin fest. — Jeg er glad for å se deg.
Du skulle sett ham på kostskolen. Bare et øyeblikk. Jeg kommer straks.
Mr Hundert. Kom og bli med.
Møt mine beste rådgivere. Dette er John og Robert.
— Goddag, Mr Hundert. — Og min vakre kone Victoria.
Hyggelig endelig å treffe deg. Jeg har hørt mye om deg.
Rolig nå!
Nå vil jeg gjerne presentere en enestående... Brewster.
En enestående mann, som har meislet Romerrikets historie i våre sinn.
Om vi ville det eller ei.
— Vår Mr Hundert. — Hørt!
Dere har blitt så voksne, —
— at jeg bør gjøre navneopprop for å være sikker på hvem jeg snakker til.
Alvorlig talt, å stå her blant elevene mine...
Dere må alle sammen sitte igjen.
...som nå har blitt en flokk fordrukne skurker.
Som nå er toppen innen industri, juss, økonomi og utdannelse.
Jeg kan ikke forestille meg et større privilegium. Takk.
— Mer kaffe? — Ja takk.
Mr Hundert?
Martin. Martin Blythe.
Godt å se deg igjen.
— Da du ikke var med på middagen... — Trodde du ikke at jeg kom?
Jeg ville ikke gå glipp av dette.
— Jeg gjennomgikk mine notater... — Til konkurransen?
Jeg støtte på et essay du skrev om de fem gode keisere.
Det var fantastisk. Du var en fremragende elev.
— Jeg ga deg ikke helt som fortjent. — Hvorfor sier du det?
Jeg vet ikke.
Herregud, Mr Hundert.
Den anbefalingen du skrev da jeg søkte på akademiet...
Den var strålende. Selvfølgelig ga du meg som fortjent.
Du ga meg mer enn det.
— Ta tak i håndleddet hans. — Deepak.
Med hvilken keiser endte det julisk—claudiske dynasti? Masoudi?
— Nero. — Vi gjorde det!
Bra gjort, Robert! Nå må jeg lese.
Nei, kom igjen, pappa. En gang til?
— Kom inn. — Unnskyld at jeg forstyrrer.
— Du forstyrrer ikke. — Jeg har noe til deg.
— Du verden. — Bare jeg ikke får bot.
Nå forstår jeg hvorfor den betydde så mye for deg.
"Grekerne meisler i marmor til den nesten blir levende.
Grekerne skrev store taler og forutsa stjernenes forløp.
Men husk romernes store kunst.
Å regjere med myndighet, skape fred under loven, —
— beseire de mektige og vise dem nåde."
Bra du ikke har skrevet i den.
— Jeg hadde min øyeblikk. — Du mener, noen år.
Hvorfor holdt du ut med meg?
Sikkert fordi jeg så en ung mann som var under et stort press.
Og som deg hadde jeg også en far som var en svært travel mann.
Det er pussig. Jeg kan huske at jeg reiste med min far.
Han kjente alle. Han fortalte historier og ga alltid gode råd.
Han var alltid sjarmerende og alltid senatoren.
Men jeg kan ikke huske at vi har snakket skikkelig sammen.
Jeg tviler på at han hørte ett ord av det jeg sa.
For noen år siden...
Jeg besøkte ham på sykehuset, og han var alvorlig syk.
Det tok litt tid før det gikk opp for ham at jeg var der.
Han begynte å gråte.
Tårevåt så han opp på meg og sa...
"Snakk til meg."
Jeg visste ikke hvor jeg skulle begynne.
Men i samme øyeblikk jeg begynte å snakke...
...lukket han øynene og sovnet inn.
Uten å ha hørt et ord.
Den drittsekken.
Herregud. Takk, Mr Hundert, for at du gjør dette mulig.
Det er en glede for meg. Jeg gleder meg til i kveld.
— Lykke til. — Det trenger jeg.
— Det tror jeg ikke. — Vi ses nede.
Kom igjen, Deepak!
— Masoudi! — Ja, Sedgewick!
Det passer dårlig nå. Jeg ringer senere. Unnskyld.
Var det børsmegleren din?
God kveld, mine damer og herrer.
Der vil bli stilt spørsmål av stigende vanskelighetsgrad.
Vær snill og ikke klapp før hver runde er avsluttet.
Må den beste mann vinne.
— Mr Masoudi. Er du klar? — Mr Hundert, jeg er Julius Cæsar.
Mr Cæsar. Hvem mangler av de første åtte keiserne?
Augustus, Tiberius, Caligula, Nero, —
— Vespasian, Titus og Domitian.
— Trajan. — Det er dessverre feil.
— Marcus Aurelius? — Nei.
Commodus? Septimius? Gasholdig Flatulus?
Beklager. Spørsmålet går til Mr Metha.
— Skal jeg gjenta spørsmålet? — Nei, det er Claudius.
Det var en kort regjeringstid. Sett deg, Mr Masoudi.
Takk for vennligheten.
Nå kan du sjekke beskjedene dine.
Mr Bell. Vær så snill og oversett "Alea jacta est".
Hvem sa disse ord og ved hvilken anledning?
Terningen er kastet. Det sa Cæsar da han krysset Rubicon.
Det er korrekt.
— Jeg har gjort lekser. — Det skjønner jeg.
Mr Mehta. Når ble den romerske hær knust ved Trasimenersjøen?
— I år 217 f.Kr. — Det er korrekt.
Mr Bell. Hvem var den siste keiser av det vestromerske riket?
Romulus Augu...
— Romulus Augustulus. — Det er korrekt.
— Mr Mehta. — Den Milviske Bro.
— Lex Vatinia. — Pretorianergarden.
— Marcus Aurelius. — Theodosius 2.
— Comitia tributa. — Pantheon.
Mr Bell. Hvilke stammer invaderte Rom i år 102 f.Kr.?
Ta deg god tid.
Teutonerne. Å...
Jeg må gjette.
— Kimbrene? — Det er korrekt.
Bra gjort. Imponerende.
Tusen takk. Bra. Jeg er...
Mr Mehta. Hva var Caracallas største forfat...
...største forfatningsmessige reform?
Han ga alle romerrikets frie menn borgerskap.
Det er korrekt.
Mr Bell.
Hvem var Shutruk—Nahhunte?
Shutruk—Nahhunte?
— Kom igjen, Bell. Det sto over døra. — Døra. Det må han vite.
— Døra, Sedgewick. — Kom igjen.
Kom igjen, Sedgewick.
Tavla.
Hvis Deepak kan svare på det, har han vunnet.
Mr Metha, hvem var Shutruk—Nahhunte?
Shutruk—Nahhunte, konge av Anshan og Susa, regent i landet Elam.
Det er korrekt.
— Mine damer og herrer, Julius Cæsar! — Hill Cæsar!
— Gratulerer. Bra gjort. — Hill Cæsar!
— Gratulerer, Deepak. — Mange takk.
Må man tape, skal det være for den smarteste. Deepak Mehta.
Og takk enda en gang, Mr Hundert. Din dyd er en ledestjerne.
Sånn ja, Mr H!
Mr Hundert, bli her.
Takk til dere alle sammen. Det har vært en morsom helg, —
— og vi bør nok ikke vente 25 år før vi gjør det igjen.
Men det er en mer alvorlig grunn som angår oss alle sammen.
For vi bryr oss alle om kvaliteten på utdanning her i landet.
Ikke bare på steder som St. Benedict, ikke bare for våre barn, —
— men for landets barn.
For vi bryr oss alle sammen om vårt lands fremtid, Marty.
I den moralske og finansmessige ledelse.
Vi vet at det er vår generasjons tid til å føre an.
Derfor står jeg her for å fortelle at jeg vil gå i min fars fotspor —
— og meddele mitt kandidatur til en plass i Senatet.
Jeg vil be dere alle støtte meg.
— Han får min stemme! — Gratulerer.
Sedgewick, gratulerer.
Nå, der er du. 30 halvskallede, middelaldrende menn ser etter deg.
Noen ting kan ikke vente.
Du var alle tiders i kveld. Du modnes med alderen som god vin.
— Er alt i orden? — Ja takk.
— Det ser ikke sånn ut. — Jeg har det bra, takk.
Så skynd deg og bli med inn på festen.
Hvor lenge har du hatt dårlig hørsel, Sedgewick?
Greit, Mr Hundert.
Jeg tenkte nok at du oppdaget det.
Hvem var stakkaren som ga deg svarene?
En student som fikk litt penger og et varmt måltid.
Jeg går ut fra at dette blir mellom oss. Som alltid.
Det går jeg ut fra.
Mener du om jeg skal gå ut der...
...avsløre deg som en løgner og en svindler? Nei.
— Nei. — Jeg er lærer, Sedgewick.
Jeg sviktet deg som lærer.
Men jeg vil komme med en siste moralpreken.
På et tidspunkt tvinges vi alle —
— til å se oss selv i speilet og se hvem vi virkelig er.
Når den dagen kommer vil du bli konfrontert —
— med et liv levd uten dyd og uten prinsipper.
Jeg har medlidenhet med deg. Da er moralprekenen slutt.
Hva kan jeg si, Mr Hundert? Hvem faen bryr seg?
Ærlig talt. Hvem faen bryr seg om dine prinsipper og dyder?
Se på deg selv. Hva har du drevet det til?
Jeg lever i den virkelige verden, der folk gjør det som skal til.
Hvis det er å lyve og jukse, så må det være sånn.
Jeg går og vinner valget, og du vil se meg overalt.
Så tenker jeg over mitt bidrag senere.
Robert.
Frokost med Mr Hundert søndag klokka 11
Og en vodka—tonic.
— Mr Hundert. — Martin, kan vi snakke sammen?
Jeg nøt det virkelig. Synd min kone og mine barn ikke kunne komme.
— Jeg trodde Sedgewick ville vinne. — Det skulle vært deg, Martin.
— Hva sa du? — Den gang skulle det vært deg.
Nei, jeg var ikke en av finalistene.
Jo, du var. Jeg ga bort plassen din.
Det betyr kanskje ikke noe for deg, men du skal vite det.
— Ok. — Jeg er lei for det, Martin.
Det er ok.
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Jeg må... Deepak venter på meg.
— Ses vi til frokost i morgen? — Selvfølgelig.
Bra.
Det er veldig viktig for oss og bør være viktig for folk i landet vårt.
Det er viktig. Min far Hyram Bell lærte meg å være prinsippfast.
Landet trenger den sansen for riktig og galt.
Vi snakker om hvordan vi kan forbedre utdannelsen.
Virkelig nå ut til barna og lære dem —
— å være prinsippfaste, og at man må bidra.
— Mr Hundert. — Har jeg kommet til feil sted?
— Nei, men alle har gått. — Gått?
De hadde det temmelig travelt, men vi skulle si farvel til deg.
— Jeg kan finne litt mat til deg. — Nei takk.
Var det... Takk.
Hill Cæsar!
Skynd deg å ta et bilde.
Han ser strålende ut. Gi meg battet.
Vi vil gjerne overrekke deg noe.
Den eneste som kunne gjøre Homer til et hit. Den hardtslående Mr Hundert.
Husker du det? Forsiktig med vinduet, Mr H.
Svært velformulert, Mr Masoudi. Takk.
Deepak, tavla.
"En dyktig lærer har ikke mye historie å skrive ned.
Hans liv går over i andres liv. Disse menn er grunnpillarer i våre skoler.
De er viktigere enn stein og bjelker —
— og vil fortsatt være en oppildnende kraft i våre liv."
Takk, Mr Hundert.
Takk, Deepak. Jeg...
Han er målløs for første gang i sitt liv.
Uansett hva jeg enn må ha lært dere for mange år siden, —
— vil jeg takke dere for denne helgen, for dere har lært meg noe —
— som er uvurderlig. Takk.
Skål for Mr Hundert.
Skål for Mr H!
Takk. Skål for dere.
Jeg håpet at jeg hadde tatt feil av Sedgewick Bell.
Eller snarere at jeg hadde gjort rett i å tro på ham den gang.
Men dette er en historie uten overraskelser.
Som gransker av historie sjokkere ikke dristighet eller suksess meg.
Jeg hadde sviktet Sedgewick.
Men et livs verdi avgjøres ikke av ett nederlag eller én suksess.
Det lærte elevene mine meg.
Selv om vi snubler, må en lærer alltid håpe—
—at en gutts karakter kan endres ved å lære—
—og dermed en manns skjebne.
— Godmorgen, Mr Hundert. — Godmorgen.
— Hva heter du? — William Simon.
— Og du? — Howard Hollander.
— Og du? — George Duncan.
— Og du? — Alec Matthews.
— Og du? — Kathryn Scott.
— Og du? — Tawana Carver.
— Og du? — Steven Wong.
Bra.
Jeg heter Mr Hundert. Faget er den vestlige...
Unnskyld at jeg kommer for sent.
— Hva heter du? — Martin Blythe.
Selvfølgelig.
— Velkommen, Mr Blythe. Sett deg. — Ja sir..
Mr Blythe. Vil du reise deg og lese det som står på tavla over døra?
"Jeg er Shutruk—Nahhunte, konge av Anshan og Susa, regent i landet Elam.
Jeg knuste Sippar og tok Naram—Sins stele —
— og brakte den med til Elam, der den ble gitt som offergave.
Shutruk—Nahhunte, 1158 f.Kr."
Veldig bra.
Norske tekster: Lise Weggersen Scandinavian Text Service 2016